EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Alt var så normalt.
Så forutsigbart.
Så kjedelig.
Markus, jeg sa jo at du skulle vente ved inngangen. Kom...
Unnskyld.
Du skal til pappa nå.
Vi visste alltid hvor vi skulle, hvordan verden så ut og hva livet besto av.
Hallo?
Ja, jeg er på vei.
De samme kranglene...
...de samme kyssene.
Den samme følelsen av å være fast og ikke kunne gjøre noe med det.
Altså, Jonas... Jeg har faktisk også et liv.
Vi innbiller oss at vi kan gjøre en forskjell i verden.
At når vi blir voksne, skal våre liv bety så mye mer.
Vi skulle endre noe. Gjøre livet vårt viktig og meningsfylt.
Det var det vi ville.
Å utgjøre en forskjell.
Unnskyld. Jeg så deg ikke. Unnskyld, det var min feil...
- Vær forsiktig når du har et barn i bilen. - Ja, unnskyld...
- Jeg tutet på deg og alt! - Jeg så deg ikke i bakspeilet, unnskyld.
Tenk deg om når du har et barn der bak.
Så kom regnet.
Da var det ingenting vi kunne gjøre.
Du vet ikke hva du har før det hele er borte.
Vi kunne ikke gjøre noe da alle andre døde, men nå er vi nødt til å gjøre noe.
Vi må finne en måte å redde verden på.
Det vi vet er at vi er stengt inne i et karanteneområde med de som ødela alt.
Broren min er nøkkelen til alt. Jeg må bare overleve.
Vi er på flukt, uten et sted å flykte til.
- Kjør, Patrick, kjør! - Jeg faens kjører!
Rolig!
Følger de etter oss?
- De er rett bak oss. - Fortere! Om de fanger oss er vi døde!
Hva skjedde?
- Brillene mine! - Rolig!
Det kommer en til.
- Kjør, kjør, kjør! - Den går ikke fortere, ok?!
Avskjær dem! Avskjær dem!
Avskjær dem, for faen!
Kjør, Patrick!
Faen!
- Sving! - Kjør, Patrick!
Der er broen.
- Hva? - Øresundbroen.
Vi klarer oss.
Brems!
Ta gutten!
Kom dere ut!
Behold gutten. Få dem ut.
Hold dem.
Stå stille.
- Frederik, bli her. Stens ordre. - To minutter.
To minutter.
- Glem det! Du får ham ikke! - Du forstår ikke.
Du holdt på å skyte Rasmus. Du skjøt Martin. Bare hold kjeft!
Om dette slippes ut av sonen, kommer det til å drepe alle.
Du sa at du kunne redde ham.
- Det er 12 vakter. - Har du sett han der?
Hold kjeft! Stå stille!
- Du skapte regnet, din psykopat! - Simone...
Du er nødt til å høre på meg.
Her. Ta dette.
Det er koordinater.
- Det holder, Frederik! Vi har ordre. - Finn dem.
- For siste gang... - Hvem?
De kan drepe viruset uten å drepe Rasmus. De er de eneste som kan gjøre det.
- Om ikke de kan... - Siste advarsel!
så må du drepe ham.
Simone.
- Dere blir med oss. - Simone!
Det er viruset. Unna!
Unna!
Inn i bilen!
Kom igjen, inn i bilen!
Simone, inn i bilen nå!
Kom igjen, Jean!
Ja!
Kjør!
Få ut bilen!
- Hva gjorde du? Var det viruset? - Jeg vet ikke.
- Løp inn i skogen når jeg bremser. - Hva med deg?
- Jeg finner dere. Klare? - Jeg tror det.
Tre, to, en...
Gå, gå, gå!
Kom igjen!
Løp! Fortere!
Fortere, for faen!
- Martin! - Jeg kommer!
- Hvordan lot du dem slippe unna, Kira? - Jeg tror han smittet troppen.
- Halvparten av dem er døde. - Hvordan i helvete er det mulig?
Det er noe galt med gutten. Viruset har tatt over immunforsvaret hans.
Hørte du det? Viruset er nå utenfor vår kontroll.
Om vi ikke får tak i ham, kommer vi alle til å dø.
Vi må fange ham før han lærer seg å kontrollere det.
Ok, stopp.
Det er en gammel militær kontrollpost.
Kanskje vi finner forsyninger der inne.
- Se om de har etterlatt noe vi kan bruke. - Kom, Jean.
Vær rask. Vi må dra herfra før Apollon finner oss.
Hei, går det bra med deg?
- Jeg føler ingenting. - Rasmus, jeg er like sint som deg, men...
vi må huske at pappa prøvde å hjelpe oss.
Han prøvde å drepe meg! Og før det, etterlot han oss i en bunker i seks år!
- Hvordan kan du gråte over ham? - Det er ikke ham jeg gråter for!
Det er deg!
Pappa fortalte oss hvor vi kunne få hjelp. Om vi ikke gjør som han sa, dør du.
Du kan være så sint du bare vil,
men du får faen ikke dø! Ok?
- Det er ingen som trenger meg. - Jeg trenger deg.
Du skal ikke dø!
Jeg er ikke like flink som deg.
Jeg kan tegne en elefant?
Skal jeg tegne deg?
Ok.
Da tegner jeg deg.
Er du klar?
Jeg injiserer 100 mg nå. Og 100 igjen om en time.
Viruset burde bli aktivt innen fem minutter.
Vi burde kunne se resultatene etter ti.
Nei, jeg gjør det ikke på sykehuset.
Jeg ville ikke fått lov.
Det er for farlig.
Ja, vi viser dem resultatene.
Om det virker.
Pappa var borte i seks år.
Og nå er han... Nå er han død.
Rasmus hater ham, og...
Jeg vet bare ikke.
All dritten han tvang dere gjennom.
Hvordan skal man reagere på det?
Ja.
Simone fikk koordinater til Roskilde av faren, kanskje vi finner hjelp til Rasmus.
Vi er langt vekk fra Apollon og nære svenskekysten.
Så vi finner en båt og seiler over til Køge Bukt.
Og så går vi 15-16 km til Roskilde.
Det er et skudd i mørket med bare koordinater...
Den veien.
Men det er vårt eneste håp.
Kan vi ta en pause? Jeg må pisse.
Ja. Skynd deg.
Kom og se! Se! Fort!
- Hva skjer? - Fort.
Hva...
- Hva faen? - Grusomt.
- Hva faen er det? - Vi holder oss unna det der, hva?
Jo. La oss gå tilbake.
Ok.
Rasmus. Hva gjør du?
- Kom igjen. - Ja.
- Jeg tror det er denne veien. - Kult.
- Lea, Jean. Kom nå. - Vi kommer.
Vil du gå inn?
Vi må skynde oss.
- Det er der borte. - Vi tar prøvene og finner ut av...
Vi har sett dette før.
Jeg tror det er dem.
Nettopp.
Om vi tar en prøve av det...
Vi leter etter noen som kan hjelpe oss.
Det er ikke oss. Ikke kom nærmere.
Det er ikke dere?
Bli der. Om dere tar på dette dør dere.
Hør her. Dere kan ikke være her.
- Dette er et kontaminert område. - Kontaminert?
Ja.
- Hvem er dere? - Det trenger ikke du å vite.
- Vi sikrer området, så skilles vi. - Ok.
Vi har fått disse koordinatene. Det skal være noen her som kan hjelpe.
Det er ikke oss. Jeg vet ikke hvor det er.
Det er ikke oss. Dra herfra nå.
Unnskyld.
Jean, la det være.
Unnskyld.
- Vi har det vi trenger. - Bra, gi meg prøvene.
Nullstiller du?
- Greit, takk da. - Sykt bra.
Vi kan ikke bare gå om de kan hjelpe Rasmus.
Rasmus?
Rasmus, hva skjer?
- Hva skjer? - Hva er galt med ham?
- Rasmus? - Rasmus!
Slukk ilden! Slukk ilden!
- Slukk den! - Det kan vi ikke.
Gjør som han sier!
- Slukk den ilden! - Vi kan ikke. Vi må få han vekk!
Ok, så hjelp oss.
Det er uforståelig. Hvordan kan han være smittet og fortsatt leve?
Vel, det er han, og han trenger hjelp.
- Hvorfor har han den drakten på? - Fordi vi rømte fra Apollon.
Pappa sa at vi kom til å finne noen her, og det må være dere.
- Og hvem er så din far? - Frederik Andersen.
- Biokjemikeren Frederik Andersen? - Ja.
Det er bare tull.
Frederiks barn døde før vi kunne undersøke sønnen med det orginale visruset.
Det var altså meg.
Så, han er pasient null.
Vi må ta dem med til basen.
Hva skjer her?
Dette er Fie og Anders.
- Hei. - De kan hjelpe oss.
Vi prøver å finne en måte å stoppe viruset på.
Vi har alt vi trenger på basen, og vi er beskyttet fra Apollon.
- Kan du beskytte broren min? - Ja.
- Kan vi vente på Rasmus utenfor? - Nei, Patrick. Vi holder sammen.
Kan vi stole på dem?
Jeg liker det ikke, Martin.
Vær på vakt.
Hva faen, Fie?! Du kan ikke ta med noen hit.
Du bryter mot sikkerhetsprosedyren.
Jakob, skann dem før du sier noe annet.
- Lukk øynene. - Hvorfor?
Bare gjør det.
Han er smittet. Han burde være død.
Ja, og det er ikke en forsinket reaksjon.
- Han er pasient null. - Ta ham til labben.
Med en gang.
Å, hold kjeft.
Hva i helvete! Det ser ut som noe fra Mad Max.
Ta dette til kjelleren, er du snill?
Rasmus, bli med meg.
Jeg blir med.
Det er greit.
Jakob.
Dette er Simone og Rasmus.
Velkommen.
Takk.
Vi må ta noen vevsprøver.
Vi starter med en blodprøve.
- Simone, du kan bli med Fie. - Ok.
- Fie. - Ja vel, kaptein.
Ok, dra opp ermet og gi meg armen din.
Bare vent her...
Fortell oss hvor faen vi er før vi begynner å føle oss hjemme?
- Jo. Hva vil du vite? - Hvordan unngår dere Apollon?
Ok, bli med meg.
Hvor lenge har du hatt det slik?
Jeg vet ikke.
Har du hatt det i kroppen siden du var ti?
Noen av oss jobbet for Apollon, men vi dro da de begynte å drepe folk.
Vi prøver å stoppe spredningen av viruset, men Apollon jager oss.
Basen har et elektronisk skjold som gjør oss usynlige for Apollon.
Droneblokkeren er der oppe.
Så her nede kan vi gjøre hva faen vi vil uten at Apollon kan se oss.
- Var det dere som bygget det? - Nei.
Det gjelder faktisk solpanelene og vindturbinene også.
Vi fant det slik og har brukt det siden.
- Dere bare fant det slik? - Ja.
Det var jo veldig beleilig.
- Hvordan føles det? - Jeg vet ikke, det...
Det føles rart.
Det koker, liksom.
Det er som en feber, bare verre.
Jeg brenner.
Og det vil ut.
Ut?
Ja, det er som om...
Det er som om noe vil ut.
Jeg tror jeg har smittet noen...
- Jeg vil bare bli kvitt det. - Kanskje vi kan gjøre det.
Ja.
Hva er historien deres egentlig?
Oj, den er lang.
En kort versjon?
Omkledningsrom. Mange senger å velge i. Masse plass.
- Hvor mange er dere? - Vi var 80.
Nå er det bare tolv igjen.
Dette er lagerrommet, og der bak har vi klær. Slå dere løs.
Det finnes rene håndklær og sengetøy.
Ok.
- Så da venter vi bare her? - Ja, vi kommer og henter dere.
- Kan vi bare ta det vi vil? - Ja, vi har mer enn nok.
- Finn noe til kjæresten din. - Ja.
- Hva? Hva sa du? - Trenger hun ingenting?
- Vi er ikke et par. - Ikke overhodet.
Vær så god.
Jeg er redd vi er tomme for Spider-Manplaster.
- Patrick... - Ja?
Hør etter.
Dørene har bare gamle skaplåser.
Om de skulle låse oss inne er de lette å sparke opp.
Jeg har ikke sett noen våpen, så jeg tror ikke det finnes noen.
Det virker ikke som om kameraene er på.
Prøv den. Slapp av, de virker snille.
- Jeg trodde du var nervøs. - Jeg var det, men så fant jeg denne.
Denne her. Kul, eller hva?
- Du er en gullfisk. En stor gullfisk. - Hold kjeft.
Det var jo morsomt.
- Hva var morsomt? - At han trodde vi var kjærester.
- Vi er jo ikke kjærester, Jean. - Nei, men...
Ok, vi har et midlertidig resultat på sekvenseringen.
- Kan du hjelpe ham? - Ja, det tror jeg faktisk vi kan.
Vi trenger å ta noen flere prøver, men ja.
Du kan gå inn til ham.
- Så det er sånn viruset ser ut inni meg. - Alt det der?
Kanskje. De vet ikke helt enda.
Vi må ta flere prøver.
- Jeg vet at du hater dette. - Jeg føler meg som en forsøkskanin.
Det er du ikke. De sier de kan hjelpe deg.
Vi passer på hverandre.
Du skal bli frisk.
- Akkurat hva er det du har tenkt å gjøre? - Jeg skal ta en ryggmargsbiopsi.
- Det kan drepe en smittet person. - Uansett får vi ut viruset.
Det kan vi ikke gjøre. Ikke før vi vet hvordan han reagerer.
Vi har ikke tid. Det er risiko jeg er villig til å ta for en ren virusprøve.
Har du tenkt til å fortelle dem om risikoen?
- De behøver ikke å bekymre seg unødig. - Unødig? Han er jo vårt ansvar!
Vårt ansvar er de vi kan redde ved å finne en vaksine.
Så nå er det du som bestemmer hvem som lever og dør?
- Den avgjørelsen er jeg villig til å ta. - Jeg vil ikke være med på det.
- Har vi gjester? - Hva du får med deg.
- De trenger hjelp. - Men vi slipper aldri inn noen.
Nei, men nå gjorde vi det.
Så...
- Er du sur på Fie igjen? - Hold opp.
- Jeg skjønner ikke at du ligger med henne. - Slutt med sladderen.
Du er søsteren min, ikke moren min.
- Er du forelsket i henne? - Dra til helvete, Sarah!
Trenger du noe?
- Jeg trenger å komme meg ut. - Vi jobber med saken.
De har med en gutt... Han er spesiell.
- Kanskje vi kan få deg ut herfra. - Seriøst?
Ikke håp på for mye enda, men det er dette vi har ventet på.
Vi skal teste ham i kveld, finner en kur og så skal vi to vekk herfra.
- Jeg vil se ham. - Ikke nå, jeg kommer tilbake og sier fra.
Ja.
Vi vet at viruset går inn i en symbiose med vertskroppen
og at det finnes en forbindelse mellom de smittede orgamismene.
Det var derfor broren din fikk vondt da vi tente på treet.
Våre tidligere studier har vært på dyr, så de kan vi ikke bruke.
Nå som vi har et menneske, må vi bare prøve oss fram.
Ja.
Hva skjer med trærne?
Vi vet ikke ennå, men vi vet at det sprer seg
og om vi ikke utsletter det, kommer det til å utslette oss.
Jeg må finne de andre og fortelle dem det.
Jeg kan ha på meg disse tangatrusene.
Hei.
- Hvordan går det med Rasmus? - Jo, altså...
Bra, tror jeg. De tar masse prøver.
Jeg ville bare si det, om dere var bekymret.
Simone...
- Unnskyld. Så klart er vi bekymret. - Jaha?
Martin, dere hadde det gøy, og det er helt greit.
- Ja, unnskyld uansett. - Ikke si unnskyld, dere gjorde ingenting!
Ok, så hva vil du jeg skal si?
Hva er det...
Martin... Jeg vil også ha det litt gøy.
- Men jeg må passe på Rasmus. - Si meg hva jeg kan gjøre.
Kanskje du skal ta av deg de klærne, du ser ut som en komplett idiot.
Hun har rett, mann. Du ser ut som en idiot.
- Vil du ha litt nøtter? - Nei takk.
- Det er chillinøtter. - Nei takk.
Jeg ber for oss.
Jean.
Ja.
- Kan du slutte å forsøke? - Men jeg vil.
Nei, det vil du ikke. Du synes det er teit.
Og om du synes det er teit så vil det ikke virke for meg heller.
Hva vil du?
Jeg...
Var det den kjærestegreia?
- Altså... - Greit.
Vi kan være kjærester. Om du lar meg be i fred og ro.
Ok?
- Er vi kjærester? - Ja, om du lar meg be i fred.
Ok.
- Gå vekk, Jean! - Ok.
Går det bra?
Ja. De er snille.
- Vi er klare. - Bra, fem minutter.
- De sa det kom til å gjøre vondt. - Så klart, det er en ryggmargsprøve.
For en trøst du er.
- Vil du heller at jeg lyver? - Ja, akkurat nå hadde det vært fint.
Simone...
Kom hit.
Dette er viruset slik vi kjenner det.
Det er som en matrjosjka med en bakterie i et virus inni et annet virus.
Viruset er forskjellig hver gang.
Om broren din er kilden, kan vi finne den orginale tråden og slå den ut.
Simone...
Jeg er glad dere fant oss.
Jeg sier fra straks vi er ferdig, ikke vær bekymret.
Takk.
- Vi ses snart. - Greit, Rasmus...
Av med drakten.
Ja.
- Hei. - Hei.
Du har skiftet klær.
Ja, jeg...
Jeg tror ikke verden var helt klar for det andre antrekket.
Det vet jeg ikke, men jeg synes det der kler deg bedre.
Synes du det?
- Unnskyld. - Ikke si unnskyld.
Ok?
Jeg skulle gjerne gjort alt for å hjelpe deg å glemme det hele,
men jeg vet ikke hvordan.
Fortell meg hva du trenger.
Maske, takk.
Se på meg.
- Er du varm? - Ja, jeg føler meg ikke bra.
Du er bare nervøs. Rasmus, hør på meg.
Vi kan hjelpe hverandre, ok?
Ta av skjorta.
Markør, takk.
- Kan vi vente? Jeg føler meg ikke bra. - To minutter, så er vi ferdig.
Martin.
Ja?
Lov meg at du aldri drar fra meg.
Jeg lover.
- Ok, da stikker vi. - Jeg følger meg virkelig ikke bra.
Ligg stille... Rasmus, to minutter og så er det over.
Pust. Et stikk, så er det over.
Pust dypt. Jeg sikker deg om tre, to, en...
- Pust, Rasmus. Pust... - Det gjør vondt! Det gjør virkelig vondt!
Det skal gjøre vondt. Pust dypt.
Anders, kom inn hit.
Anders, kom inn hit!
Hva faen skjer her inne?
Det er ikke noe blod. Det er ingen ryggmargsvæske.
Det er jo bare virus! Hva faen gjør vi?
Rasmus.
Tekst: Mia Borgersen